Иван Вазов
Иванка

chitanka.info

Недей слуша, недей вярва,

миличка женице,

хорски думи ядовити,

лошите язици.

Хората са тъй от време:

за злото способни,

очите йм са завистливи,

сърцата им — злобни.

Чуждото добро боде ги,

нивга не почиват…

Твойте сълзи ги не стряскат

или ги разсмиват.

Нявга ти бе красна, млада,

с поклонници много;

ти грееше, ала днес си

наказана строго.

Ти въздишаш, ти се мислиш

добрините прежни,

в миналото ти живееш

сред теглата днешни.

Никой тебе за утеха

не каза две думи,

ти чу думи и обиди,

тежки кат куршуми.

Аз те срещнах и разбрах те

със вълненье скрито;

видях в теб душа прекрасна

и сърце разбито.

И със нежност аз съзрях те

и в борба със злото

свалих тварът от сърце ти —

срамът от челото.

Ти можа веднъж да кажеш:

ази съм щастлива!

Видя, че лобовта в тебе

йоще била жива.

Но защо си дните мръщиш

с тез съмненья грозни?

Защо даде ухо лесно

на чуждите козни!

Недей кълня, недей мрази!

Вражда не прилича

кат на теб жена родена

само да обича!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.